Agócs Attila: Engedni a reménytelenségnek a legrosszabb, amit tehetünk
Agócs Attilával készült interjúnkból megtudhatják, hogyan értékeli a tavalyi esztendőt, mi vár a Városra 2023-ban és miként ne vegyen rajtunk erőt nehéz időkben sem a borúlátás.
![Agócs Attila](https://ma7media.storage.googleapis.com/sites/default/files/styles/freeform_large_9_2x/s3/2022-09/20191409_tk_snem_mosthid_07646612.jpg?itok=OPOQUw39)
A tavalyi beszélgetésünk arról szólt, milyen tervei voltak 2022-re. Végül milyen benyomásokkal zárta az évet?
Az utóbbi két év megtanított egy dologra. Válság idején, amikor bizonyos helyzetek első látásra szörnyűeknek és megoldhatatlanoknak tűnnek, a dolgok végül mégis helyre billennek, és az élet megy tovább. Már a harmadik év kezdődőik olyan gondolatokkal, hogy minden összeomlik, minden kész katasztrófa. Annak ellenére itt vagyunk, nem zártuk be az intézményeinket, haladunk, fejlődünk. Ez az utóbbi évek tanulsága a számomra.
Tavaly a 2021. év mérlegét vontuk meg, amelyet még megbélyegzett az életünket és a gazdaságunkat elementárisan érintő Covid. Elképzelhetetlen volt egy véres háború kitörése a szomszédban. Hogyan hatott e konfliktus Fülek életére?
Objektív szemszögből leginkább az energiaárakat befolyásolta, ezek számunkra lényegbevágóak. Lokális szempontból a városba érkező menekülteket említhetem. Az első hónapokban ellenmondó benyomásokat váltottak ki, az embereknek meglepődtek, néhányan ítélkeztek felettük és elfogadhatatlan megjegyzéseket tettek. Mára eltelt közel egy év, harmincnál több menekült most is itt él köztünk, beilleszkedtek a mindennapi életbe és az emberek ezt megszokták. A háború nagy tragédia, először éltük meg, mit jelent olyasvalakikkel találkozni, akik bombázás és ágyúzás elől kénytelenek menekülni.
Az elmúlt esztendő fontos momentumának tekinthetők a megyei és a helyi önkormányzati választások. Ön megvédte pozícióját, van egy új képviselő-testületünk, amelyből nem hiányoznak az új arcok. Hogyan értékeli az eddigi közös munkát?
Bár generációváltás történt, van folyamatosság és nem közvetkezett be nagy törés. Érezhető a már meglévő tapasztalatok jelenléte a testület tagjai között. Többen teljesen újak, sosem voltak hasonló pozícióban, ők még tanulnak. Egyelőre zökkenőmentesnek tűnik a nemzedékváltás, nem zajlik semmiféle forradalom. A Város működésének folyamatossága szempontjából ez pozitívum, azoknak, akik nagyobb változásokat óhajtottak, bizonyára nem annyira. Nekünk azonban arra kell összpontosítanunk, hogy a Város és intézményei működőképes egészet alkossanak, s ez jelenleg biztosított.
Emlékszik olyasmire, amit szeretett volna elfogadtatni vagy megvalósítani, de nem járt sikerrel? Érez csalódást valami miatt?
Konkrétan a múlt évből nem jut eszembe ilyesmi, de az előző választási időszakban akadt két dolog, amit a programunkból nem sikerült megvalósítani. Az egyik a temető új kerítése volt, a másik a parkban lévő tavacska revitalizálása. Őszintén be kell vallani, ezek nem sikerültek. Azonban mindannak, amit ígértünk, a nagy részét meg is tettük, tehát egészében elégedett vagyok. Remélem, ebben a szellemben folytatjuk, és hasonlóan sikeresek leszünk e mozgalmas időkben is.
A 2022-es évi beszélgetésünkben említettük a park elkerítését és az új iparcsarnok építését. Ezek a projektek hogy állnak ma?
A kerítés építése késik a vasutasokkal való bürokratikus „huzakodás” miatt. Ősz végén viszont nekiláttunk és a tél végével ismét elindul a munka, befejezzük a kerítést. Fontos lépésnek tartom nem csupán a közvagyon és a közbiztonság védelme okán, hanem energiatakarékossági szempontból is. Ha éjszakára bezárjuk a parkot, ahogyan a városok túlnyomó többsége teszi, nem csak rend lesz, de éjjel kikapcsolhatjuk ezen a területen a közvilágítást, ami energiaválság idején nem kevés költség megtakarításával jár. Az ipartelep felújítását csakhamar elkezdjük. Az építkezési vállalkozó érkezését várjuk.
Az utóbbi hónapok legtöbbet ragozott fogalma az energiaválság. Számszerűsíthető már, miként érinti a Város gazdálkodását?
A következő két évre érvényes közbeszerzés szerint az előző két évhez képest majdnem háromszoros végáron kapjuk az áramot. Pontosításképpen: már csak azt versenyeztethettük meg, hogy melyik szolgáltató dolgozik a legkisebb haszonkulccsal. Az áramnak mint árucikknek az ára a tőzsde aktuális áraitól függ, azt befolyásolni nem tudjuk. Azzal számolunk, hogy mindkét irányba történhet kilengés. Bízunk a kormány által ígért három havi kompenzációban, amennyiben átlépnénk valamely határértéket. Ennek ellenére a Város számára jelentős teherről van szó, kénytelenek voltunk szűkíteni a tervezett beruházások körét, illetve csökkenteni a további tervdokumentációkra szánt összegeket. Az eddig már szerződésbe foglalt projekteket azonban meg akarjuk valósítani. Spórolni kell a Város normál működésén is. Szó szerint figyelni fogjuk, mennyit fűtünk, mennyit világítunk, kitől vásároljuk a papírt stb.
Úgy értékeli, hogy a karrierje legnehezebb éve várja?
Bizonyára kihívást jelent majd. Nem tudom, a legnehezebb-e, de határozottan más lesz. Minden esztendő végén azt mondtuk, hogy a legnehezebb év következik, és mindig kiderült, hogy lehet rosszabb. Ki kell bírni. Valahol belül megnyugtat a tudat, hogy bármilyen kormány is jöjjön, nem hagyhatja térdre rogyni az önkormányzatokat. A 4000-nél több kompetenciánkat helyettünk senki biztosítja, nem látja el. Ha rendszerszerűen bekövetkezne a legrosszabb, az államnak be kell avatkoznia, léteznie kell egy mentőhálónak.
A társadalom hangulata borús. Az emberek nosztalgiával gondolnak a Covid előtti időkre, a jövő frusztrálja és elbizonytalanítja őket. Miben talál vigaszt, pozitív energiát, kedvet továbbmenni és kibírni a nehéz időszakot?
Elsősorban a családban. Némi sportolással ugyancsak igyekszem lazítani, ha nem is nagy teljesítményeket nyújtva (nevet). Sokat olvasok és művelődöm, hogy az olvasottak által más összefüggésekben tekinthessek a világra és a köröttünk zajló történésekre. Hogy ne engedjek a nyomásnak, miszerint minden rossz és a pusztulás felé halad.
Miként bátorítaná az olvasóinkat? Mit üzenne nekik?
Nap mint nap ránk szakadnak a negatív hírek, ami reálisan rontja az életminőségünket. Engedni a reménytelenségnek a legrosszabb, amit tehetünk. Mindig van körülöttünk legalább néhány jó ember. Mindenre van megoldás, noha a következő egy-két évben szerényeknek kell lennünk, miközben hozzászoktunk a jobbhoz. De ez nem a világvége, ez csak ideiglenes állapot. Minden rossz elmúlik egyszer.